Особливості лексики на позначення культурно-побутових реалій у перекладах М.В. Гоголя китайскою мовою (на прикладі творів «Вечори на хуторі поблизу Диканьки» і «Миргород») - Лі Хайїн (Li Haiying) (Київський національний університет імені Тараса Шевченка, 2025)
Лі Хайїн. Особливості лексики на позначення культурно-побутових реалій у перекладах М.В. Гоголя китайскою мовою (на прикладі творів «Вчори на хуторі поблизу Диканьки» і «Миргород». – Кваліфікаційна наукова праця на правах рукопису. Дисертація на здобуття наукового ступеня доктора філософії за спеціальністю 035 Філологія – Київський національний університет імені Тараса Шевченка, Міністерство освіти і науки України. – Київ, 2025. Дисертаційна робота присвячена дослідженню реалії в повістях М. В. Гоголя «Вечори на хуторі поблизу Диканьки» та «Миргород», а також їхній переклад у різних китайських перекладах. Ґрунтуючись на визначеннях та критеріях класифікації реалій, запропонованих С. Влаховим і С. Флоріним, у дослідженні систематизуються та класифікуються реалії, виявлені в цих повістях. у цій роботі зроблено спробу проаналізувати вплив соціальних зрушень, мовної еволюції, а також зміни дослідницької парадигми у лінгвістиці на переклад реалії у збірках «Вечори на хуторі поблизу Диканьки» та «Миргород». На прикладах аналізуються особливості перекладу та існуючі проблеми, а також пропонуються основні принципи, яких повинні дотримуватися перекладачі. У вступі обґрунтовано актуальність теми дослідження, сформульовано мету та конкретні завдання роботи, окреслено предмет, об'єкт і методи наукового дослідження, визначено практичну значущість та наукову новизну роботи, а також описано її структуру та кількість публікацій за темою дослідження із вказівкою на апробацію отриманих результатів на міжнародних та всеукраїнських наукових та науково-практичних конференціях. У першому розділі «Слова-реалії як об'єкт досліджень у перекладознавстві» висвітлено історичний контекст виникнення проблеми слів-реалій у Китаї з перспективи соціальної модернізації. У контексті соціальної модернізації китайська мова зазнала знатних змін. Масштабний переклад іноземних літературних творів китайською мовою призвів до появи значної кількості нових лексичних одиниць, серед яких і так звані реалії – проблема, що досліджується в даній роботі. Науковий аналіз цієї проблеми розпочався у 50-ті роки ХХ століття, і в ході його розвитку відбувся методологічний перехід від лінгвістичного підходу до культурного повороту. У цьому розділі детально висвітлюється сучасний стан досліджень проблеми реалій у західній, китайській та українській науковій традиції. Також представлено генезу та еволюцію термінів, що описують це явище: безеквівалентна лексика (БЕЛ), лакуна та реалія. На цій основі проводиться аналіз їхніх семантичних схожостей та відмінностей, а також порушується питання про застосовність концепту реалія в китайському академічному контексті. На думку авторки, відмінності в обсязі термінів та дослідницьких підходах зумовлені глибинними розбіжностями між базовою методологію перекладацьких парадигм. У контексті культурного повороту в сучасному перекладознавстві концепція реалій набуває нової актуальності, зміщуючи акценти з «відмінностей» на «суб'єктність» і «екзистенційність» культури. Ця концепція підкреслює матеріальність, екзистенційність та суб'єктність культури, демонструючи, що національна мова й культура виявляють свою сутність не лише у процесі зіставлення та порівняння. Історичні трансформації, соціальні зрушення, процеси модернізації суспільства можуть бути відображені і в межах однієї мови – зокрема, через еволюцію перекладу реалій. У другому розділі «Дослідження творчості Гоголя в Китаї» авторка систематизувала переклад та вивчення творчості Гоголя, зокрема повістей «Вечори на хуторі біля Диканьки» та «Миргород» у Кита. Гоголь присутній у китайському літературному просторі доволі давно – його твори почали перекладатися китайською мовою на початку ХХ ст., коли Китай ступив на шлях модернізації. Гоголезнавство в Китаї виділяє два основних напрями: 1) перекладознавчий та 2) літературознавчий. Що стосується поточного стану перекладів збірок «Вечори на хуторі біля Диканьки» та «Миргород», то наразі існує вже багато версій їх перекладів китайською мовою, що охоплюють часовий проміжок майже в 90 років. Збірки «Вечори на хуторі біля Диканьки» та «Миргород» містять чимало українських реалій. Переклад цих реалій зазнавав змін у різних історичних періодах. Аналіз способів передачі реалій у різних версіях перекладу дозволить простежити еволюцію сприйняття китайським суспільством зовнішнього світу в контексті модернізаційних процесів, а також розробити практичні рекомендації щодо вдосконалення перекладацьких стратегій. У третьому розділі «Реалії в повістях М. Гоголя « Вечори на хууторі біля Диканьки» та « Миргород»» коротко викладаються методи статистичного аналізу та критерії класифікації реалій у «Вечорах на хуторі біля Диканьки» та «Миргороді». Представлено визначення та класифікаційну систему реалій, запропоновані С. Влаховим і С. Флоріним. На основі предметного принципу здійснено систематизацію лексичних одиниць-реалій у оригінальних текстах збірників. У четвертому розділі «Слова-реалії в повістях «Вечори на хууторі біля Диканьки» та « Миргород»: перекладознавчий аспект» проведено порівняльний аналіз передачі реалій у китайських перекладах, розглядаються стратегії перекладу, які були застосовані різними перекладачами у різні періоди у «Вечорах на хуторі біля Диканьки» та «Миргороді». Основну увагу приділено трьом аспектам: стратегіям перекладу реалій, характеристикам та проблемам, виявленим у перекладах, а також базовим принципам, якими слід керуватися під час передачі реалій перекладачами. Кожен аспект проілюстровано конкретними прикладами. Китайські перекладачі, працюючи над реаліями в творах Гоголя «Вечори на хуторі біля Диканьки» й «Миргород» спираються на підходи – транскрипцію й переклад, однак через значні структурні й культурні відмінності між мовами, їхні стратегії набувають унікальних рис. У випадку використання транскрипції для відтворення реалій в повістях Гоголя перекладачі використовують китайські ієрогліфи суто з фонетичною метою – на позначення схожих за вимовою складів, а не букв, як у західних мовах. Транскрипція поділяється на 3 типи: 1) повна транскрипція; 2) часткова транскрипція + пояснення; 3) фонетико-семантичний каламбур, де ієрогліфи, підібрані за звучанням, також здатні викликати асоціації з вихідним значенням. 1) метод транскрипції використовується нечасто, перевага віддається власне перекладу; 2) реалії часто супроводжуються коментарями з поясненнями, причому чим менше знайома ця реалія китайським читачам, тим докладніше пояснення; 3) прагнення мінімізувати примітки поза текстом, завдяки додаванням пояснень в середині тексту. Різні китайські переклади також мають низку проблем. Оскільки видання відбувалися з розбіжностями (іноді великими) в часі, то підходи до перекладу одних і тих самих реалій змінювалися, і це було тісно пов’язане з соціальними змінами в Китаї – китайське суспільство швидко модернізувалося і це безпосередньо впливало на форму текстів. Ці зміни проявилися в наступному: 1) поступове скорочення помилок у перекладі; 2) підвищення стандартизації у відтворенні реалій; 3) встановлення норм транскрипції власних імен і формування усталених відповідників; 4) спроби використання «дослівного перекладу» й, зрештою, відмова від нього; 5) явище спрощення (інформації) в перекладах. Загалом, стратегії перекладу реалій в цих повістях еволюціонували паралельно з розвитком китайського суспільства, радикальними мовними змінами й прогресом теорії перекладу. Сучасні переклади демонструють тенденцію до стандартизації й підвищення точності, а в останніх версіях спостерігається спрощення лексики, пов’язане з розширенням знань китайських читачів. Однак, незалежно від обраної перекладачем стратегії, необхідно дотримуватися таких базових принципів, як глибоке розуміння соціально-історичного й культурного контексту твору; дотримання принципу «відповідності» оригіналу для точного відтворення смислу реалії; врахування впливу соціальних змін на мовні норми. Ці принципи безпосередньо визначають якість і стиль перекладу, а також відображають відповідальність перекладача. Якісний переклад можна створити тільки якщо дотримуватися цих принципів і підбирати адекватні стратегії, що відповідають запитам суспільства. У такому перекладі максимально буде збережено смисл і цінність реалій оригіналу. Аналіз перекладу з точки зору соціально-історичної еволюції, спрямований на виявлення позамовних факторів, що впливають на вибір перекладацьких стратегій, дозволяє розкрити фундаментальні причини перекладацьких рішень, розширити епістемологічні горизонти і забезпечити наукову спадкоємність. Більше того, у контексті «культурного повороту» та навіть «соціального повороту» у сучасному перекладознавстві потребує переосмислення значущість поняття «реалія». Воно актуалізує «матеріальність» культурних об'єктів і утверджує «суб'єктність» культури, на противагу поняття «лакуна», яке зосереджено на «відмінностях». Комуникація, заснована на принципах цього поняття, має потенціал мінімізувати культурну ексклюзивність та посилити суб'єктну самосвідомість у культурі. Ключові слова: реалії, переклад, перекладознавство, Гоголь, гоголезнавство, китайська мова, китайська література, модернізація, культурний поворот, перекладна трансформація, лексика, тактика, стратегия, лінгвокультура, еволюція мови, Китай, китайське літературознавство, концепт, стандартизація мови, лінгвістика, китайське речення

Li Haiying. Features of Vocabulary Denoting Cultural and Everyday Realia in Chinese Translations of Mykola V. Gogol's Works (Based on the Collections «Evenings on a Farm Near Dikanka» and «Mirgorod»). Aqualifying scientific work in the form of a manuscript. Dissertation for Doctor of Philosophy in the specialty 035 Philology – Taras Shevchenko National University of Kyiv, Educational and Scientific Institute of Philology. – Kyiv, 2025. The dissertation is dedicated to the study of realia in Mykola V. Gogol's stories «Evenings on a Farm Near Dikanka» and «Mirgorod», as well as their translation in various Chinese versions. Based on the definitions and classification criteria for realia proposed by S. Vlahov and S. Florin, the research systematizes and classifies the realia identified in these works. The study attempts to analyze the influence of social shifts, language evolution, and changes in the research paradigm in linguistics on the translation of realia in the specified collections. Using specific examples, the features of translation and existing problems are analyzed, and basic principles that translators should follow are proposed. The introduction substantiates the relevance of the research topic, formulates the purpose and specific tasks of the work, outlines the subject, object, and methods of scientific research, defines the practical significance and scientific novelty of the work, and describes its structure and the number of publications on the research topic, indicating the approbation of the obtained results at international and all-Ukrainian scientific and scientific-practical conferences. The first chapter, «Words-realia as an object of research in Translation Studies», highlights the historical context of the emergence of the problem of realia words in China from the perspective of social modernization. In the context of social modernization, the Chinese language underwent significant changes. The large-scale translation of foreign literary works into Chinese led to the emergence of a significant number of new lexical units, among which were so-called realia – the problem investigated in this work. Scientific analysis of this problem began in the 1950s, and during its development, a methodological shift occurred from a linguistic approach to a cultural turn. This chapter details the current state of research on the problem of realia in Western, Chinese, and Ukrainian scholarly traditions. The genesis and evolution of terms describing this phenomenon are also presented: non-equivalent vocabulary (NEV), lacuna, and realia. Based on this, an analysis of their semantic similarities and differences is conducted, and the question of the applicability of the realia concept in the Chinese academic context is raised. According to the author, the differences in the scope of the terms and research approaches are due to fundamental discrepancies between the basic methodologies of translation paradigms. In the context of the cultural turn in modern translation studies, the concept of realia gains new relevance, shifting the focus from differences to the subjectivity and existentiality of culture. This concept emphasizes the materiality, existentiality, and subjectivity of culture, demonstrating that a national language and culture manifest their essence not only through comparison. Historical transformations, social shifts, and processes of societal modernization can also be reflected within a single language – particularly through the evolution of realia translation. The second chapter, «Research on Gogol's Work in China», systematizes the translation and study of Gogol's work, particularly the stories «Evenings on a Farm Near Dikanka» and «Mirgorod» in China. Gogol has been present in the Chinese literary space for quite some time – his works began to be translated into Chinese at the beginning of the 20th century, when China embarked on the path of modernization. Gogol studies in China distinguishes two main directions: 1) translation studies and 2) literary studies. Regarding the current state of translations of the collections «Evenings on a Farm Near Dikanka» and «Mirgorod», there are now many versions of their Chinese translations, covering a time span of almost 90 years. The collections «Evenings on a Farm Near Dikanka» and «Mirgorod» contain many Ukrainian realia. The translation of these realia underwent changes in different historical periods. Analyzing the methods of conveying realia in different translation versions will allow for tracing the evolution of Chinese society's perception of the external world in the context of modernization processes, as well as developing practical recommendations for improving translation strategies. The third chapter, «Realia in the Stories «Evenings on a Farm Near Dikanka» and «Mirgorod»», briefly outlines the methods of statistical analysis and criteria for classifying realia in «Evenings on a Farm Near Dikanka» and «Mirgorod». The definition and classification system of realia proposed by S. Vlahov and S. Florin are presented. Based on the subject principle, a systematization of lexical units-realia in the original texts of the collections is carried out. The fourth chapter, «Realia Words in the Stories«Evenings on a Farm Near Dikanka» and «Mirgorod»: Translation Aspect», conducts a comparative analysis of the rendering of realia in Chinese translations, examines the translation strategies applied by different translators in different periods in «Evenings on a Farm Near Dikanka» and «Mirgorod». Primary attention is paid to three aspects: strategies for translating realia, characteristics and problems identified in the translations, and the basic principles that should guide translators when conveying realia. Each aspect is illustrated with specific examples. Chinese translators, working on realia in Gogol's works «Evenings on a Farm Near Dikanka» and «Mirgorod», rely on the approaches of transcription and translation; however, due to significant structural and cultural differences between the languages, their strategies acquire unique features. When using transcription to render realia in Gogol's stories, translators use Chinese characters purely for phonetic purposes – to denote similarly sounding syllables, not letters as in Western languages. Transcription is divided into 3 types: 1) full transcription; 2) partial transcription + explanation; 3) phono-semantic calque, where characters selected for their sound can also evoke associations with the original meaning. 1) The transcription method is used infrequently, preference is given to actual translation; 2) Realia are often accompanied by explanatory comments, and the less familiar the realia is to Chinese readers, the more detailed the explanation; 3) An aspiration to minimize extratextual notes by incorporating explanations within the text itself. The various Chinese translations also have a number of problems. Since the publications were issued with significant temporal discrepancies, the approaches to translating the same realia changed, and this was closely linked to social changes in China – Chinese society was rapidly modernizing, and this directly influenced the form of the texts. These changes manifested in the following: 1) gradual reduction of translation errors; 2) increased standardization in the reproduction of realia; 3) establishment of norms for transcribing proper names and the formation of established equivalents; 4) attempts to use "literal translation" and, ultimately, its abandonment; 5) the phenomenon of simplification (of information) in translations. Overall, the strategies for translating realia in these stories evolved in parallel with the development of Chinese society, radical language changes, and progress in translation theory. Modern translations demonstrate a tendency towards standardization and increased accuracy, and in the latest versions, a simplification of lexicon is observed, related to the expanded knowledge of Chinese readers. However, regardless of the strategy chosen by the translator, it is necessary to adhere to such basic principles as a deep understanding of the socio-historical and cultural context of the work; adherence to the principle of "correspondence" to the original for the accurate reproduction of the realia's meaning; and consideration of the influence of social changes on language norms. These principles directly determine the quality and style of the translation and reflect the translator's responsibility. A quality translation can only be created if these principles are followed and adequate strategies that meet societal demands are selected. In such a translation, the meaning and value of the original realia will be maximally preserved. Analyzing translation from the perspective of socio-historical evolution, aimed at identifying extralinguistic factors influencing the choice of translation strategies, allows for uncovering the fundamental reasons behind translation decisions, broadening epistemological horizons, and ensuring scientific continuity. Furthermore, in the context of the cultural turn and even the social turn in modern translation studies, the significance of the concept of realia requires rethinking. It actualizes the materiality of cultural objects and affirms the subjectivity of culture, as opposed to the concept of lacuna, which focuses on differences. Communication based on the principles of this concept has the potential to minimize cultural exclusivity and strengthen the subject's self-awareness in culture. Keywords: realities, translation, translation studies, Gogol, Gogol studies, Chinese language, Chinese literature, modernization, cultural turn, translation transformation, vocabulary, tactics, strategy, linguistic culture, language evolution, China, Chinese literary studies, concept, language standardization, linguistics, Chinese sentence.
Features of Vocabulary Denoting Cultural and Everyday Realia in Chinese Translations of Mykola V. Gogol's Works (Based on the Collections «Evenings on a Farm Near Dikanka» and «Mirgorod»)
Keywords: реалії; переклад; перекладознавство; Гоголь; гоголезнавство; китайська мова; китайська література; модернізація; культурний поворот; перекладна трансформація; лексика; тактика; стратегия; лінгвокультура; еволюція мови; Китай; китайське літературознавство; концепт; стандартизація мови; лінгвістика; китайське речення; realities; translation; translation studies; Gogol; Gogol studies; Chinese language; Chinese literature; modernization; cultural turn; translation transformation; vocabulary; tactics; strategy; linguistic culture; language evolution; China; Chinese literary studies; concept; language standardization; linguistics; Chinese sentence