Значущість теорії соціальних систем для становлення філософії соціальної комунікації - Джалілова Олександра Миколаївна (My University, 2017)
У дисертації з’ясовано, що саме поняття комунікації повністю покриває область значень поняття суспільства, взятого в абстрактному сенсі. Найбільш помітну роль тут відіграла теорія повідомлень, пов’язана з ім’ям Шенона, – в її рамках розроблялися синтаксичні, семантичні і прагматичні проблеми передачі інформації. Поряд з ключовими роботами Шенона, Уівера, Вінера, Чері важливе місце належить роботам, в яких описувалися оптимальні комунікативні системи та створені моделі комунікативних структур. Соціальна комунікація включає в себе характеристики системи, діяльності та соціального інституту. Комунікація являє собою засіб пристосування до навколишньої реальності та інструмент по її оволодінню і перетворенню; систему, що вибудовує свою власну комплексність і забезпечує взаємодію індивідів. У роботі проаналізовано, що вихідним пунктом теорії суспільства Нікласа Луманає теорія соціальних систем, яка розглядає суспільство, що охоплює всі інші соціальні реальності, як операційно замкнуту соціальну систему. Ця система на основі комунікації виокремлюється зі свого навколишнього світу і відрізняється від всього, що не є комунікацією, наприклад, від життя, природи, свідомості. Суспільство розуміється як універсальна соціальна система, бо все, що відбувається у світі, може бути розрізнено залежно від того, чи є воно комунікацією чи ні. Суспільство не мислиться як тотальна або навіть тоталітарна система, бо вона зобов’язана своєю єдністю не цілому, яке робить усе інше своїми частинами, але відтворення системи, яка виокремлює себе зі свого навколишнього світу. Воно зобов’язане своєю єдністю не тотожності цілого, а відмінності від навколишнього світу. Для позначення зв’язку системи із довкіллям Н. Луман ввів поняття «структурного сполучення», яке означає, що довкілля не управляє всіма операціями системи, але воно може порушувати деякі з них, утворюючи деякі специфічні прикордонні структурні сполучення, що викликає структурні зміни системи.