Еволюція доказів у кримінальному процесуальному законодавстві XIX століття та їх вплив на кримінальне процесуальне законодавство країн ЄС і України - Микола Погорецький (Видавнича компанія «АЛЕРТА», 2024)
У статті здійснено комплексний порівняльно-правовий аналіз еволюції концепції доказів і процесу доказування у кримінальному процесуальному законодавстві XIX століття. Детально досліджено ключові нормативні акти того часу, зокрема Кодекс кримінального слідства Франції (1808 р.), Статут кримінального судочинства Російської імперії (1864 р.), Кримінально-процесуальний кодекс Австро-Угорщини (1873 р.) та Німецький кримінально-процесуальний кодекс (1877 р.). Особливу увагу приділено аналізу історичного переходу від середньовічної формальної «арифметики» доказів, яка ґрунтувалася на заздалегідь визначеній «силі» кожного доказу, до сучасних стандартів, побудованих на засадах вільної, але раціонально мотивованої оцінки доказового матеріалу судом і присяжними. Автор визначає ключові процесуальні інновації, які стали підґрунтям для формування сучасних континентальних стандартів доказування, такі як: принцип внутрішнього переконання, суворий процесуальний контроль за допустимістю доказів, чіткі гарантії законності збирання та процедурного оформлення доказової бази. Висвітлено еволюцію ролі поліції та слідчих суддів у формуванні доказів, зокрема детально описано розвиток процедурної чистоти та формалізації збору матеріалів. Особливий акцент зроблено на актуальності історичного досвіду XIX століття для подальшого вдосконалення кримінально-процесуального законодавства України, враховуючи сучасні виклики, такі як європейська інтеграція, широке застосування цифрових технологій та необхідність ефективної протидії використанню незаконних доказів («плоди отруєного дерева»). Автор пропонує шляхи імплементації європейських стандартів доказування в українську правову систему, наголошуючи на необхідності удосконалення процесуальної форми, цифровізації доказового процесу та посилення гарантій захисту прав учасників судового розгляду.У статті доводиться, що спадщина кодифікацій XIX століття формує чотири незмінні критерії, що залишаються актуальними для держав-членів ЄС і України у XXI столітті. Перший критерій – формалізоване походження доказів, згідно з яким доказ виникає лише через процесуально дозволений канал, а роль поліції полягає лише в оперативному збиранні матеріалу без його оцінки. Другий критерій – повний ланцюг збереження доказів, від традиційного опечатування до сучасних криптохешів, що забезпечує безперервність та достовірність. Третій критерій – гласне й безпосереднє дослідження доказів, де усність, публічність і можливість перехресного допиту є ключовими інструментами для очищення інформації від можливих упереджень. Нарешті, четвертий критерій – вільна, але мотивована оцінка доказового матеріалу, за якою судове внутрішнє переконання повинно бути аргументованим та логічно обґрунтованим

The article provides a comprehensive comparative legal analysis of the evolution of the concept of evidence and the evidentiary process in criminal procedural legislation of the 19th century. It thoroughly examines the key normative acts of that period, particularly the French Code of Criminal Instruction (1808), the Criminal Procedure Statute of the Russian Empire (1864), the Criminal Procedure Code of Austria-Hungary (1873), and the German Criminal Procedure Code (1877). Special attention is given to the historical transition from the medieval formal «arithmetic» of evidence, which was based on predetermined «strength» of each proof, to contemporary standards grounded in the free yet rationally motivated evaluation of evidence by the court and jury. The author identifies key procedural innovations that laid the foundation for modern continental standards of evidence, such as the principle of internal conviction, strict procedural control over the admissibility of evidence, and clear guarantees for the legality of evidence collection and procedural documentation. The evolution of the role of police and investigative judges in evidence formation is highlighted, including detailed descriptions of the development of procedural purity and formalization of material collection. Emphasis is placed on the relevance of the historical experience of the 19th century for further improving the criminal procedural legislation of Ukraine, considering contemporary challenges such as European integration, widespread use of digital technologies, and the necessity of effectively counteracting the use of illegal evidence («fruits of the poisonous tree»). The author proposes ways to implement European evidence standards into the Ukrainian legal system, emphasizing the need to enhance procedural form, digitize the evidentiary process, and strengthen the guarantees for protecting the rights of trial participants. The legacy of the 19th-century codifications establishes four enduring criteria that remain relevant for EU member states and Ukraine in the 21st century. The first criterion is the formalized origin of evidence, where evidence emerges solely through a legally permitted channel, and the police’s role is limited to the operational collection of material without its assessment. The second criterion is the complete chain of custody, from traditional sealing to contemporary cryptographic hashes, ensuring continuity and authenticity. The third criterion involves the public and direct examination of evidence, where orality, publicity, and the possibility of cross-examination are crucial tools to eliminate potential biases. Finally, the fourth criterion is the free yet reasoned evaluation of evidence, requiring judicial internal conviction to be logical and thoroughly justified.
Evolution of evidence in 19th-century criminal procedural law and its impact on the criminal procedural legislation of EU countries and Ukraine: a comparative legal analysis
Keywords: кримінальний процес; докази; доказування; внутрішнє переконання; процесуальна форма; допустимість доказів; порівняльно-правовий аналіз; кримінально-процесуальне законодавство; європейська інтеграція; цифрові докази; плоди отруєного дерева; criminal procedure; evidence; evidentiary process; internal conviction; procedural form; admissibility of evidence; comparative legal analysis; criminal procedural legislation; European integration; digital evidence; fruits of the poisonous tree