Науково-прикладні аспекти національної стандартизації географічних наз - Дрогушевська Ірина Леонідівна (My University, 2016)
В результаті дослідження було встановлено, що сучасний стан національної стандартизації географічних назв в Україні не задовольняє потреб держави та суспільства, включно з картографічними потребами у географічних назвах. У роботі розроблено та апробовано методику створення ДРГН як системи для реалізації завдань національної стандартизації географічних назв, впорядкування топонімічної інформації з метою її цілеспрямованого та різнобічного використання. Концептуальний підхід до створення ДРГН ґрунтується на системі принципів, що мають двохаспектний характер: 1) організація на засадах формування національної інфраструктури просторових даних (цілісність, сучасність, відкритість та доступність даних, публічність, інформаційна безпека даних, етапність створення, розвитку та ведення ДРГН як складної багатофункціональної системи); 2) представлення інформаційного наповнення бази даних та здійснення топонімічних досліджень (системність, комплексність, однозначність, актуальність). Безпосереднє проектування бази даних Державного реєстру обумовлене багаторівневою організацією даних та складається із трьох рівнів: концептуального, логічного та фізичного. Визначено структуру ДРГН, що складається з двох частин – назв географічних об’єктів на території України та назв географічних об’єктів, що знаходяться на території інших країн світу й використовуються в Україні. З метою систематизації географічних назв у базі даних обрано класифікацію топонімів за об’єктами номінації. Відповідно до обраної класифікації топоніми згруповано у базах даних території України та зарубіжних країн: 1) назви населених пунктів та об’єктів адміністративно-територіального устрою; 2) назви фізико-географічних об’єктів; 3) назви соціально-економічних об’єктів; 4) назви об’єктів природно-заповідного фонду.