Subregional level of administrative and territorial reform in Ukraine: debatable aspects - Барановський, М. (Київський національний університет імені Тараса Шевченка, 2020)
Reforming the administrative and territorial structure of Ukraine within the process of decentralization has a number of unresolved issues. The second stage of the reform related to the formation of administrative and territorial units of the subregional level has now begun. The plan of 136 new districts approved by the Verkhovna Rada of Ukraine provoked a lively discussion both in the regions and in the expert community. The study analyses the approaches of scholars to the creation of administrative units of the subregional level in Ukraine in order to switch to a three-level model of territorial division. The article provides the arguments for and against the creation of new administrative and territorial units of the subregional level in Ukraine. The existence de facto in Ukraine of a number of inter-district territorial systems in various spheres – education, medicine, tax service – has been proved. Based on the analysis of quantitative criteria, written in the methodology for the creation of new districts, it was defined that they met the NUTS-3 level of the territorial division standard of the European Union countries. A comparative analysis of schemes for dividing the country into districts, which were developed by different Governments of Ukraine, and the network of districts approved by the Verkhovna Rada in 2020 was carried out. The article presents reasons for the increase in the number of new districts from 102 to 129 and then to 136 units, primarily due to the extension of their network in the temporarily occupied territories of Donbas and Crimea, as well as under pressure from regional representatives. The complexity of the issue of forming a network of new districts and their centres are described on the example of Chernihiv region. It is determined that the average population of the project district in Ukraine is 303 thousand people, the population of the centre of administrative units of the subregional level, 130 thousand people. The significant disparities (from 58 to 362 times) in the population of new districts and their centres were defined. Based on the calculations, it was found that 26,5 % of new districts have less population than that determined by the methodology of forming administrative units of the subregional level (150 thousand people). The situation with the population of district centres is similar. Almost 50 % of subregional centres approved by the Verkhovna Rada of Ukraine account for less than 50 thousand people, which may be an obstacle to form high-quality human resources of the executive bodies. It is defined that the competition between cities for the status of the new district centre is due to the desire of local elites to retain control over certain areas. The ambiguous attitude to the issue of creating administrative units of the subregional level on ethnic grounds (Bolhrad and Berehovo districts) among experts and regional elites is pointed out. The list of personnel, financial, property issues that need to be resolved in order to build an effective executive branch in Ukraine at the subregional level has been determined.

В Україні розпочався другий етап децентралізації, пов’язаний із формуванням адміністративно-територіальних одиниць субрегіонального рівня. Затверджений Верховною Радою України перелік нових районів містить низку дискусійних моментів, які потребують наукового аналізу. У дослідженні проаналізовано підходи науковців до виділення в Україні адміністративних одиниць субрегіонального рівня, розкрито аргументи прибічників та противників їхнього створення в сучасних умовах. На основі аналізу кількісних критеріїв установлено, що нові райони відповідають рівню МиТЭ-3 стандарту територіального поділу країн ЄС. Здійснено порівняльний аналіз схем поділу країни на райони, які були розроблені різними урядами України, із мережею районів, затверджених Верховною Радою у 2020 р. Установлено, що збільшення кількості нових районів зі 102 до 129, а потім до 136 одиниць відбулося внаслідок розширення їхньої мережі на тимчасово окупованих територіях Донбасу та в Криму, а також під тиском представників регіонів. На прикладі Чернігівської області розкрито складність питання формування мережі нових районів та їхніх центрів. Визначено, що пересічна кількість населення нового району становить в Україні 303 тис. осіб, людність центру адміністративних одиниць субрегіонального рівня – 130 тис. осіб. Установлено наявність дуже значних диспропорцій (від 58 до 362 разів) у кількості населення в нових районах та їхніх центрах. На основі проведених обчислень визначено, що 26,5 % нових районів та 50 % їхніх центрів мають кількість населення меншу, ніж це визначено нормативними документами, що може стати додатковою перешкодою для формування якісного кадрового потенціалу органів виконавчої влади. Установлено, що конкурентна боротьба між містами за статус центру нового району зумовлена прагненням місцевих еліт зберегти за собою контроль над певними територіями. Указано на неоднозначне сприйняття в середовищі експертів і регіональних еліт питання створення нових районів за етнічною ознакою (Болградський і Берегівський райони). Визначено перелік кадрових, фінансових, майнових питань, які необхідно буде розв’язати задля побудови в Україні ефективної виконавчої влади на субрегіональному рівні.
Субрегіональний рівень адміністративно-територіальної реформи в Україні: дискусійні аспекти
1. Адміністративно-територіальна реформа: бачення місцевих громад Луганщини / упорядники: Ю. Ращупкіна, В. Щербаченко. – Луганськ, 2007. 2. Адміністративно-територіальна реформа в Україні: оптимальна модель / за заг. ред. О. І. Соскіна. – Київ, 2007. 3. Адміністративно-територіальний устрій України. Історія. Сучасність. Перспективи: монографія / В. С. Куйбіда, В. П. Павленко, В. А. Яцюк та ін. – Київ, 2009. 4. Адміністративно-територіальний устрій України: методологічні основи та практика реформування: монографія / наук. ред. В.С. Кравців. – Львів, 2016. 5. Барановський М. О. Фінансова децентралізація в Україні: особливості становлення [Електронний ресурс] / М. О. Барановський // Укр. геогр. журн. – 2017. – № 4. – Режим доступу: https://doi.org/ 10.15407/ugz2017.04.030 6. Беновська Л. Я. Посилення диференціації розвитку територіальних громад як ризик реформи децентралізації [Електронний ресурс] // Регіональна економіка. – 2019. – № 1 (91). Режим доступу: https://doi.org/10.36818/1562-0905-2019-1-3 7. Ганущак Ю. Реформа територіальної організації влади: монографія / Ю. Ганущак. – Київ, 2013. 8. Ганущак Ю. Як правильно “нарізати” райони? / Ю. Ганущак [Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://zn.ua/ukr/economics_of_ regions/yak-pravilno-narizati-rayoni-346351_.html 9. Децентралізація. Нові райони [Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://decentralization.gov.ua/new-rayons/ar-krym 10. Для кого нові райони: міфи ра реалії нового адмінтерустрою в Україні [Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://uacrisis.org/uk/ dlya-kogo-novi-rajony-mify-ta-realiyi-novogo-adminterustroyu-v-ukrayini 11. Дністрянський М. С. Кордони України. Територіально- адміністративний устрій / М. С. Дністрянський. – Львів, 1992. 12. Дністрянський М. С. Адміністративно-територіальний устрій України крізь призму геополітики / М. С. Дністрянський // Дзвін. – 1996. – Вип. 8. 13. Мельничук А., Остапенко П. Децентралізація влади: реформа № 1: аналітичні записки / А. Мельничук, П. Остапенко. – Київ, 2016. 14. Методичні рекомендації щодо критеріїв формування адміністративно-територіальних одиниць субрегіонального (районного) рівня. Київ, 2019. URL: https://www.minregion.gov.ua/wp-content/uploads/ 2019/08/Metod.recom_.rayon_.pdf 15. Національний проект “Децентралізація” [Електронний ресурс]. – Ре¬жим доступу: www.facebook.com/zubko.gennadiy/posts/2391177131164453/ 16. Новий адміністративний устрій: в Україні з’являться громади, повіти й регіони [Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://texty.org.ua/fragments/60093/Novyj_administratyvnyj_ustrij_v_Ukrajini_ zjavlatsa_gromady-60093/ 17. Олійник Я. Б. Формування спроможних територіальних громад в Україні: переваги, ризики, загрози / Я. Б. Олійник, П. О. Остапенко // Укр. геогр. журн. №4. 2016. https://doi.org/10.15407/ugz2016.04.037 18. Піх О. М. Впровадження адміністративно-територіальної реформи в Україні через призму польського досвіду / О. М. Піх // Соціально-економічні проблеми сучасного періоду України. – 2014. – Вип. 2 (106). 19. Про утворення та ліквідацію районів: Постанова Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 р. [Електронний ресурс]. – Режим дос-тупу: https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/807-IX#Text 20. Сардалова А. Нова діжка, старе вино: за що критикують новий поділ на райони і що кажуть його прихильники [Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://www.radiosvoboda.org/a/krytyka-novoho-podilu-na- rayony/30701785.html 21. Скляревська Г. Самогубство чи нормальний процес? Експерти роз’яснюють утворення нових районів [Електронний ресурс]. – Режим до¬ступу: https://ms.detector.media/trendi/post/24866/2020-06-13-samogubstvo-chi- normalnii-protses-eksperti-rozyasnyuyut-utvorennya-novikh-raioniv-v-ukraini/ 22. Територіальні громади в умовах децентралізації: ризики та механізми розвитку: монографія / за ред. В. С. Кравціва, І. З. Сторо- нянської. – Львів, 2020. 23. Територіальний розвиток в Україні: розвиток агломерацій та субрегіонів. Київ, 2012. URL: http://2.auc.org.ua/sites/all/sites/default/files/ files/Subregional_Structures_Development_2012.pdf 24. Тітенко З. В. Проблеми та перспективи адміністративно- територіальної реформи в Україні // Ученые записки Таврич. нац. ун-та им. В. И. Вернадского / З. Тітенко // Науч. журн. Серия “География”. – Сімферополь, 2011. 2б. Ткачук А. З історії реформ адміністративно-територіального устрою України, 1907-2009 роки / Ткачук А., Ткачук Р., Ганущак Ю.. Київ, 2009. 26. Decentralization reform in Ukraine: assessment of the chosen trans-formation model / V. Udovychenko, A. Melnychuk, O. Gnatiuk, P. Ostapenko // European Spatial Research and Policy. – 2017. – User. 24. – № 1.
Keywords: адміністративно-територіальна реформа; субрегіональний рівень управління; нові райони; адміністративно-територіальний устрій; децентралізація; administrative and territorial reform; subregional level of management; project districts; administrative and territorial structure; decentralization